Klar?
Ja, lad os bare prøve.
Fra WNYH-studiet i New York,
mit navn er Gabriel Noone, og du lytter til "En aften med Noone".
Som historiefortæller har jeg viet mit liv til fiktion.
Som en skade har jeg stjålet det skinnende og efterladt resten...
Virkeligheden kan altid ændres, når du fortæller en historie.
Men denne gang må jeg passe på.
Jeg vil præsentere begivenhederne, nøjagtigt som jeg husker dem.
Jeg ser jo helst, at I tror mig.
Det kommer nok på en prøve.
Den her hedder "The Night Listener".
Det hele begyndte den værst tænkelige uge.
Jess var "midlertidigt flyttet", som han sagde...
Og jeg havde det forfærdeligt. Ingenting gav mening.
Jeg forsøgte at læse en af mine tossede historier, som var blevet mit levebrød.
En sentimental historie om vores ottende bryllupsdag.
Men det føltes så falskt, jeg kunne slet ikke få det sagt.
Det her går ikke.
- Det var ikke så tosset. - Det lyder bare ikke som mig.
Udslagene er de samme. Jeg kan prøve at justere.
Nej, nej. Det lyder bare falskt.
Hør nu, Gabriel. Ikke det her igen.
Bare afspil en gammel en, ok?
Jeg... jeg ikke kan. Beklager, jeg kan ikke.
Hey.
- Hvorfor er du her? - Jeg troede, jeg skulle give dig en drink.
Hvad skete der derinde?
Vi har bare lydproblemer. Hør... jeg er dødtræt.
- Er du sikker på, du ikke vil med? - Ja.
Det kommer ikke mig ved, men stationen er bekymret.
Du er fem shows bagud.
Jeg vil ikke tale om det.
- Jeg bekymrer mig. - Jeg er ok. Virkelig.
Ok.
- Tag den her med dig. - Nej, hold nu op, Ashe.
- Du skal ikke skrive bagsideteksten. - Tak.
Jeg vil gerne, du læser den. Vi udgiver den næste kvartal.
"En dagbog om transcendental håb og mod". Helt ærligt...
Følger der aroma-terapi med?
Du kan godt spare dig. Bare vent til du har læst den.
- Op med humøret. - Ja.
Ses.
Du forskrækkede mig.
- Jeg henter bare nogle ting. - Ok.
Du har Lucifer med, ser jeg.
Lucien. Han er bare en ven.
Hør nu, skat. Jeg har bare brug for lidt albuerum.
- Det er ok. - Vi ses.
- Nej, Hugo. - Hugo. Hugo!
"Charles Dickens", skrev Pete Logand,
"var kun 12, da hans forældre sendte ham ud for at lave skosværte"
"i en fabrik nede ved havnen."
"Det gjorde ham skør, og forvandlede ham til en forfatter."
"Jeg tror, vi alle har en mørk side, et eller andet forfærdeligt,"
"som betyder, vi mister vores barndom, ligesom vi mister vores mælketænder."
Min var i kælderen i Milwaukee.
Det var blevet lavet om til, hvad der skulle være mit legerum.
Ingen undrede sig over, hvorfor min far lavede den lydtæt.
Jeg kendte alle hans tricks, da jeg var syv år.
Da jeg blev 11, var andre voksne med ham.
Jeg undrede mig over, hvor meget min mor vidste.
Men så en aften hørte jeg hende hviske i legerummet.
En eller anden skulle flytte sig.
Det gik op for mig, at hun havde været der hele tiden.
"Derfor havde jeg bind for øjnene. For at holde mig anonym."
"Så de kunne sælge optagelserne over internettet."
Det er hos Gabriel og Jess. Indtal en besked efter klartonen.
Hej, det er Pete Logand. Det er mig, som har skrevet bogen.
Ashe gav mig dit nummer, så jeg ville lige...
Han sagde, at hvis jeg talte længe nok, ville du måske...
Nå, ok... Farvel.
- Et bagholdsangreb? - Ja.
Jeg tænkte, du ville have godt af at tænke på noget andet.
Jeg siger bare noget forkert.
Vrøvl. Kunne du lide bogen?
Den er ret voldsom. Men stærk.
- Modig knægt. Hvor gammel er han? - 14.
Vor Herre bevares.
Hvor har du den fra?
Lige ind af døren. Ingen agent. Ingenting.
- Donna sendte den bare til os. - Hvem?
Socialarbejderen som adopterede ham. Hun fik ham til at skrive... som terapi.
Sikken et redigeringsarbejde.
- Tja... - Hvad?
Det er det mest polerede manuskript, jeg har fået i år.
Hold da kæft.
Jeg ville ikke gøre det her mod dig, hvis ikke jeg troede, der var en sammenhæng.
- Husker du kælderen? - Ja.
Han lyttede til showet, efter de var gået.
Jeg skulle give dig det her fra ham.
Jess?
Hvad fanden laver du?
Hej.
Jeg kan ikke lave regnskabet, med mindre du lader checkhæftet blive.
Her så forfærdeligt ud.
Jeg kan lide vasketøj. Jeg bliver så glad.
Strømmen gik. Dit relæ er smadret. Og din far ringede.
- Du tog den ikke, vel? - Jo. Han blev ved med at sige:
"Tag den for helvede. Jeg ved, du er der."
Hyggelig gammel fætter.
Hvis han mødte dig, ville han kalde dig "hende den søde kinøjser" bag din ryg.
Jeg er da en sød kinøjser.
Hvor gammel er han. Han må være... oldtidsagtig.
Hvorfor? Fordi jeg er det?
Jeg håber bare, jeg er ude af forældrefælden, når jeg bliver din alder.
Held og lykke.
De spurgte til Jess. Du har ikke sagt noget, har du?
Nej, han er snart tilbage.
Klart.
Hej. Efterlad venligst en besked efter klartonen.
Hej, Pete. Det er Gabriel Noone.
Ashe gav mig dit nummer, og...
jeg har læst din bog. Den var rigtig god.
- Hey. - Hey.
Nu er det vel dig?
Hvorfor skulle det ikke være det?
Det ved jeg ikke. Det lyder ikke som dig.
Jeg er knap så dramatisk i virkeligheden.
Du lyder af helvede til.
Det er vist ikke helt ved siden af.
Det var ikke for at være uforskammet. Jeg kan sgu bare ikke tro, det er dig.
Det kan du sgu blive nødt til.
Undskyld. Min nye mor siger, jeg har en beskidt mund.
Virkelig? Nå, men hun har sgu ret.
Nå, men jeg var imponeret over din bog. Jeg ønsker dig held og lyk...
Hvad laver I så til jul?
Hvad mener du?
- Dig og Jess. Har I et træ? - Nej, nej.
Vi er ikke rigtigt til juleri.
Jeg ved, hvad du mener.
Der var en gammel vandtank på min vej. De hang en stjerne på den hvert år.
En stjerne. Det lyder fint.
Jah...
Bortset fra at den vender forkert. Oplyser bare al graffitien.
Resten af byen ser "Betlehem". Vi ser "Roberta sutter".
Med store røde bogstaver, "Roberta sutter".
De malede det over sidste år. Det kom tilbage.
Hun må virkelig sutte.
Er du ok?
Shit.
Pete?
Shit.
Ja, jeg er ok. Advar mig lige, hvis du skal være sjov.
- Drik det her. - Undskyld.
- Hvad er der? - Donna er her. Rigtig irriterende.
Jeg ville ikke finde mig i det, hvis ikke jeg kunne lide rødhårede.
Det er ham. Sig noget.
- Hej. Det er Donna Logand. - Hej.
Beklager at stoppe nu, men den hoste bekymrer mig.
Ja, ok... Det forstås...
Hallo?
Det er Donna.
Han sover nu. Vi måtte tømme hans lunger.
- Fortalte han dig om sin AIDS? - Ja.
Der findes nogle fantastiske midler nu til dage. De gjorde underværker for Jess.
Vi har prøvet det meste, man han havde syfilis, da han var otte,
hans lunger er hullede som ost.
Han har ikke lang tid tilbage. Et par måneder højst.
Det gør det sikkert ikke nemmere at være herude midt i ingenting.
Men jeg kan ikke risikere, at de svin finder ud af, hvor han er.
Jeg troede, de var i fængsel.
Hans far var, men hans mor forsvandt efter hendes anklage.
- De ved ikke, hvor hun er. - Men efter alle disse år...
Vi ved ikke, hvad hun kan finde på.
Meningen med at flytte herud, var at stoppe med at være paranoid, ikke?
Tanken hjemsøgte mig hele natten.
I løbet af de næste par uger, snakkede jeg med Pete næsten dagligt.
Hvem vil du snakke med, når din bog er udgivet?
Hvad mener du?
Ja, en eller anden kendt som virkelig kan lide din bog.
Derek Jeter ville være cool.
Nå, ja, ok.
Du ved ikke, hvem han er, vel?
Selvfølgelig. En sports-fyr.
Hvilken sport?
Nu strammer du den.
Bare fordi du ryger pik, kan du vel godt se sport?!
Hvad?
Hvad, "ryge pik"? Har du aldrig hørt det udtryk?
Nej.
Nå, ja, det var ikke for at være grov.
Dig og Jess virker temmelig cool.
Hvordan går det med ham?
- Det går fint. - Hvornår kan jeg snakke med ham?
Det bliver lidt svært. Han flyttede for et par uger siden.
Det er nederen.
Han har brug for at være lidt alene,
men han siger, han kommer tilbage.
Klart. Virker som om, I har noget specielt kørende.
Du må være tålmodig, Gabriel.
Den slags sker ikke hver dag.
Det er, hvad jeg ønsker mig.
Den slags.
En dag...
Bare rolig. Det skal nok ske.
Næppe. Der er ikke mange piger på min vej til hospitalet.
Tænker du meget på piger?
Det er det eneste, jeg kan gøre. Tænke på dem.
Seeta.
Har du Playboy?
- Hey. - Hey.
Hugo.
Til en ven.
Jeg skulle lige til at ringe til dig. Jeg holder en lille julefest. Er du klar?
- Selvfølgelig. - Ok, jeg giver lyd.
- Ses. - Ses.
Så nu får han Playboy. Så skal han vel gemme det for sin nye mor.
Tænk at jeg skulle blive sådan en heteroseksuel indflydelse...
Det er det sødeste, jeg nogensinde har hørt.
- Ja, ikke? - Jeg ville passe på, hvis jeg var dig.
- Hvorfor? - Folk kunne snakke.
Om hvad dog?
Brug dit hoved. Drengen blev misbrugt af bøsser.
Nej, han blev misbrugt af pædofile. Har du ikke fulgt med?
- Det var mænd. - Heteroseksuelle mænd.
Løft benet, skat.
Hvordan kunne de være det, hvis de rodede rundt med den dreng?
- De kaldte ham "bøsserøv", mens det stod på. - Skal du gøre alting vulgært?
Skat, slap nu af. Bliv nu ikke så sur.
Det er meget nemmere end at føle noget.
Hvad er det for noget new age lort?
Bare fordi du er indestængt, behøver vi andre vel ikke være det.
- Bare fordi du er et flæbeøre... - Tag det nu roligt.
- Skal jeg gå. - Nej.
Kom nu... Vi kommer for sent.
- Det gik lidt bedre denne gang. - Jah.
Efter tusind år kan vi måske finde ud af at klare en hel samtale.
- Hvad ville du fortælle om Jess? - Ingenting.
Måske vi ser ham på vej tilbage til Raleigh.
Sig nu bare farvel til den røv. Hvad?! Det kan han sgu godt tåle.
Min røv kan tåle meget.
Du er slem.
- Hvad sagde han? - Ses, far.
Ok, sønnike.
Hey, Gabriel!
Gabriel! Hey!
- Hvor skal du hen? - Hvorfor inviterede du mig til det her?
Det er en fest.
Latterligt.
Gabriel.
Kom her.
Hvad er der i vejen?
- Hvem er alle de folk? - Mine venner.
Siden hvornår har du haft så mange venner?
De fleste af mine venner var dine venner.
Jeg ville have nye venner. Hvad er problemet?
Jeg forstår ikke, hvad der sker.
Da jeg flyttede ind hos dig, var jeg knap blevet færdig med universitetet.
Jeg ville tage mig af dig.
Og du tror ikke, jeg ønskede at tage mig af dig?
- Det siger jeg ikke. - Men det er det, du tænker.
Gabriel, i otte år var jeg ved at dø.
Nu ser det ud til, at det ikke sker foreløbigt, og jeg vil gerne føle, hvordan det er.
Jeg vil bare...
Hvis du havde rygrad nok, ville du afslutte det her.
Det er ikke sådan, jeg føler det.
- Nej, nej. - Kom nu her.
Er på vej.
Ok?
Ja, jeg er ok.
Det er hos Gabriel og Jess. Indtal en besked efter klartonen.
Det er Donna.
Jeg er på hospitalet.
Han er i ilt-telt.
Det ser ikke godt ud.
Jeg tror ikke, han klarer natten over.
Jeg ringer tilbage, når der sker noget.
Slut på besked.
Mon ikke hun havde ringet, hvis der var sket noget?
Jeg har bare en fornemmelse.
- Så ring til hospitalet. - Jeg ved ikke, hvor han er indlagt.
Tror du, de er en smule melodramatiske?
Jeg mener... forældrene, kælderen... Det er næsten for meget.
- Nogle folk har rådne liv. - Det er vel ikke råddent hele tiden.
Måske de smører lidt tykt på.
Jeg begriber ikke, du kan sige, at et døende barn ville smøre tykt på.
- Hallo? - Det er Donna.
Hej.
Donna, jeg sætter dig på lydhør. Jess er her.
- Hej, Jess. Rart at møde dig. - I lige måde.
Bactrim-medicinen har virket. Pete har det bedre her til morgen.
Gudskelov.
- Han vil gerne lige sige hej. - Ja, sæt ham endelig på.
- Hey, makker. - Hey, knægt. Hvordan går det?
- Bedre end i går. - Godt.
Hey, Jess er her. Han er ved at fikse mit relæ.
Jeg vil slet ikke vide, hvad det betyder.
De vil have, jeg skal sove nu. Hav det godt, gutter...
Sov godt, knægt.
Sikke en lettelse.
Mjah...
Hvad?
Jeg tror, det er den samme stemme, skat.
Hvad?
Pete og Donna. Jeg...
Jeg ved ikke... de havde samme stemme.
En er lysere, men...
Siger du, det er den samme? Rollespil?
Mere eller mindre.
- Hvorfor skulle nogen gøre det? - Det ved jeg ikke.
- Masser af mennesker kender dem? - Hvem?
Doktorer... En sygeplejerske kommer og bor i huset.
Det har du kun fået at vide.
- Hvad med Ashe? - Tog han rent faktisk til Wisconsin?
Det må han have gjort. Hvad med fotoet?
Det kunne være hvem som helst.
Der er måder at bevise det på.
Jeg har ikke noget imod at tage fejl her.
Du har altid noget imod at tage fejl.
Det er første gang, jeg har det ok i lang tid. Hvorfor vil du ødelægge det?
Det her er ikke en af dine historier. Du ser aldrig tingene, som de er.
- Det er noget pis at sige. - Pis?
Pis? Ok.
Hvor fortalte jeg dig, at jeg var testet positiv?
- Hvad...? - Svar mig!
På bænken i parken. Der hvor de fyre spillede trommer.
Nej.
Det er hvad, du sagde på dit show.
Det var i en ussel sandwich-shop. Men det er ikke nær så spændende, vel?
Jeg flyttede ud, fordi jeg havde brug for en pause.
Du leder altid efter ting til dit show i vores forhold.
Fortæl mig, at du ikke synes, det var fedt.
Jeg fulgte med det hele, fordi jeg troede, det gav min død mening.
Men jeg har ikke behov for det mere.
Ok, fint. For der er ikke noget show. Glad?
Det er ikke min skyld.
Du kender ham ikke.
Måske.
- Det virker forbløffende tilfældigt. - Hvad mener du med det?
Du snakker altid om at få børn. Og nu har du opfundet den her...
- Fuck dig. Din store idiot. - Glem det. Smut hen og leg med lille Tim.
Kender du nogen, som rent faktisk har mødt Pete Logand?
Nej.
En doktor, socialarbejder, nabo, hvem som helst?
De bor i Wisconsin.
Jess synes, Pete og Donna lyder ens.
- Det gør de også. - Synes du ikke, det virker underligt?
Pete snakkede ikke, da han flyttede ind hos hende, så han endte med at lyde som hende.
- Det var der ikke noget om i bogen. - Meget er ikke i bogen.
- Det har hun fortalt dig? - Ja.
- Du har al din information fra hende? - Hende og Pete.
Viste hun dig en fødselsattest?
Et adoptionsdokument, et eller andet troværdigt?
Hvis du tror, det her er en spøg, så er du langt ude.
- Hvorfor? - Fordi!
Jeg har brugt et år på at snakke med dem, de fortalte mig ting, du ikke ville kunne begribe.
Måske din nuværende situation påvirker, hvordan du tænker.
Det har ikke noget med det at gøre.
Du er ved at udgive en bog af en forfatter, du ikke kender en skid til.
Burde du ikke være bare lidt bekymret?
Det er hos Gabriel og Jess. Indtal en besked efter klartonen.
Nå, du er der vist ikke... Jeg prøver igen senere..
- Hallo? - Åh, det er Donna.
Hej.
Jeg ved, det er med kort varsel, men vi ville gerne, du besøgte os til jul.
- Virkelig? - Ja, selvfølgelig.
Gæsteværelset er ikke det bedste, men jeg laver en frygtelig god budding,
og det ville betyde så meget for Pete.
Så...
- Er det Pete? - Ja, han hoster stadig.
Men han har det ok. Kan du komme?
Jeg kan ikke forestille mig en bedre måde at fejre jul.
- Det lyder super. - Ja, det gør det. Virkelig.
- Hey, Gabriel. - Hey, Marie.
- Jeg vidste ikke, du spillede baseball. - Nej, det er en gave til en ven.
Signeret af... Jerry Deter.
Du mener Derek Jeter?
Ja. Ja.
Så hun sprang fra?!
- Hvad undskyldte hun med? - Det gjorde hun ikke.
Doktoren havde sagt, han ikke måtte få gæster. De er bange for, han får influenza.
Fly er bakteriebomber. Han skulle nødig smittes af mig.
Senere, så, måske?
Ja, hvis han stadig er i live.
Det er ikke til at vide.
Nej.
Ikke om noget som helst.
- Vi burde ikke se hinanden mere. - Det behøver ikke være sådan, skat.
Jo, "skat".
Jeg gider ikke det pis. Jeg vil have en klar afslutning.
- Så vi skal ikke snakke sammen mere? - Jeg er for gammel til det lort.
- Kom nu, Gabriel. - Du ødelagde, hvad vi havde.
Det er fandeme dig, der ikke kan se tingene, som de er.
Hvad mener du med, at der ikke kommer en bog? Jeg troede, din redaktør troede på knægten.
Det gør han, men hans chefer fik kolde fødder.
- Og Donna og Pete? - De er helt knuste.
Hvad finder du?
Der er ingen oplysninger om en Pete Logand, i nogen som helst retssag.
Det betyder ikke noget.
Pete fik Donnas navn, da hun adopterede ham.
Ashe tror, de bruger et alias,
så hans rigtige mor ikke kan finde ham.
Sød knægt, hvem han end er.
Hvorfor skulle nogen gøre det? Det spørger jeg mig selv om.
Det er en afskyelig måde at promovere en bog på.
Måske er det ikke sådan for hende. Måske ved hun slet ikke, at hun gør det.
Altså... personlighedsspaltning.
Måske hun havde et barn, som døde på en forfærdelig måde.
Nu overtager hun hans identitet for at...
Nej.
Hvad hvis hun fik ham mumificeret?
Du ved... ligesom i Psycho?
Vent, åh Gud...
Hvad hvis hun ikke eksisterer? Og det er ham, der spiller hende?
Stop nu.
Det her er ikke et spil.
Undskyld.
Hvad hvis der er et døende barn, og jeg lige har fjernet hans sidste håb?
Det ville jeg ikke kunne leve med.
Hvad med en stemmeanalyse?
Som den slags politiet bruger. De er lige så gode som fingeraftryk.
Ok, nu skræmmer du mig.
Hey, det er Davia. Der er et nyt Thai-sted...
Nej.
- Hey, pik-ryger. - Det er ham. Stop der.
- Ok, hvad har du af hende? - Ingenting. Jeg slettede den sidste besked.
Så må du ringe til hende og få samtalen optaget.
- Hvordan gør jeg det? - Øh...
Du trykker bare på den knap, lige før du snakker med hende.
Jeg ved ikke...
Det er en telefonsvarer, ikke en atombombe.
Men hvad hvis jeg optager, og maskinen bipper?
Beklager. Nummeret du har ringet til, eksisterer ikke.
Tjek venligst nummeret, og ring igen. Dette er en optagelse.
Har du familie i Wisconsin?
Ja, det har jeg faktisk. En søn.
Han bor dog hos sin mor.
Men jeg ser ham i ferier.
- Hvor gammel er han? - 14.
Du må have fået ham ret sent.
Jah, jeg... forholdsvist, ja.
Har du nogen billeder?
Rent faktisk...
Du godeste. Se lige de øjne.
Han har din næse og hage.
Har han?
Undskyld mig.
Jeg håber ikke, jeg er for direkte, men jeg så dit navn på passagerlisten.
Jeg ville bare sige, at jeg værdsætter alt, hvad du har gjort... for os.
Det var min fornøjelse.
Du har gjort noget for stewarder?
Beklager. Nummeret du har ringet til, eksisterer ikke.
Tjek venligst nummeret...
500.
507.
509.
511.
Fuck.
Hej.
Jeg har gjort noget dumt, og jeg håbede, du kunne hjælpe mig.
Jeg har en god ven, som bor her i Montgomery.
Jeg har altid troet, at adressen var 511 Henzke.
Har du mødt hende online?
Nej, det er fordi...
Hun er en god ven, og jeg er sikker på, hun kommer her hele tiden. Donna Logand?
Folk betaler os, så de ikke behøver at bruge deres rigtige adresse.
Det er hele pointen.
Ja, ok.
Hun er en ven.
Jeg er rejst så langt...
Ok.
Hey!
- Er du ok? - Ja. Tak.
Ok.
Du elsker de burgere, men din mave har ikke godt af dem.
Jeg laver noget til dig, når vi kommer tilbage.
Vil du have noget mere kakao?
- Gør to gange om dagen mig til en junkie? - Ikke hos mig. Noget til ham?
Nej, tak. Det skulle nødigt blive en vane.
- Må jeg lige kramme? - Selvfølgelig.
Han har brug for al den kærlighed, han kan få. Har du ikke?
Ok, kom så.
Ses.
Det kan du tro. Hold nu varmen.
Har du ikke tænkt dig at hilse, Gabriel?
Er kamillete ok?
Selvfølgelig.
- Er der lys nok? - Det er fint, tak.
Det var Hank. Ekspedienten nede ved købmanden.
Det var sådan, jeg vidste, du var her.
Det er ikke et blinde-trick.
Hvor lang tid har du været blind?
Jeg kan huske et dukkehus, jeg engang havde, mit fars ansigt og den slags...
Hvad med din mor?
Hun døde, da jeg var to. Min far opfostrede mig. Fortalte Ashe ikke det?
- Nej. - Nå, men...
Det gør os mere sårbare. Vi har måttet flytte to gange i år.
Det er virkelig dejligt, hvad du har gjort for Pete.
Hvordan fandt du os?
Stjernen...
Jeg huskede, Pete fortalte, han kunne se en stjerne på vandtårnet.
Såh... da jeg så det... fandt jeg...
Lige frem til huset?
Frem til blokken.
Jeg så dig på verandaen...
Så...
Hvem fulgte efter mig fra caféen?
Det er vigtigt, jeg kan stole på dig, Gabriel.
Din telefon var i stykker. Jeg tænkte...
Teen.
Må jeg bruge toilettet?
Selvfølgelig. For enden af trappen.
Du fandt hans værelse.
En bomuldskanin. Jeg havde sådan en engang.
Pete, han...?
Han er på hospitalet og få lavet test. Det ser ikke godt ud.
- Det er jeg ked af. Lungerne? - Ja.
Det er blevet værre.
- Kan jeg se ham i morgen? - Det ville være fint.
- Han betyder meget for dig? - Ja, han gør.
Jeg ved, han føler på samme måde om dig.
Faktisk så...
Lysene på motorvejen flyver forbi,
og en af jer griber den andens ben.
Det er det sandeste øjeblik i verden.
Det er et af vores yndlingsafsnit.
Tak.
Pete fortalte om dig og Jess.
I virkede så gode sammen.
- Elsker du ham stadig? - Det ved jeg ikke.
Har han det også sådan?
Jeg ved ikke, hvad han tænker.
Kunne jeg...
få sat et ansigt på ordene?
Selvfølgelig.
Det er svært, når man ikke er sikre på hinanden.
Ja, det er forfærdeligt.
Og du er bare typen, der har brug for beviser.
Sandheden er, vi er kun så elsket, som vi tror.
Jeg glæder mig til at se ham.
Hvem, Jess?
Nej, Pete.
Undskyld.
Alle gør det. Han er speciel på den måde.
Ja.
Jeg har brug for din hjælp.
- Hvad? - Det er meget mørkt.
Jeg ved ikke, hvor kontakten er. Prøv ved døren.
Et eller andet sted herinde er min sy-taske.
Jeg har brugt så meget tid på hospitalet, jeg er ved at lave en ny trøje til Pete.
Vil du hjælpe mig med at finde den grønne?
Den vil passe godt med hans øjne.
Her.
Tak.
Vil du se min trøje?
Selvfølgelig.
Jeg mangler knapperne, men den er ganske sjov.
- Vend dig. - Åh, ok.
Jeg stoler på dig nu. Ikke noget med at lure.
Det gør jeg ikke.
Ok.
Vend dig bare.
Hvordan ser den ud?
Den er...
Den er rigtig fin.
Vil du prøve at mærke? Den er rigtig blød.
Prøv at mærk.
Ja, blødt.
Den er rigtig fin.
- Hvad er der galt? - Ingenting. Den er fin.
- Er der noget galt med mig? - Nej, den er fin...
Jeg ved, du er til fyre. Jeg prøver bare på at være venlig.
Du er fandeme en mærkelig stodder.
Vend dig!
Undskyld, jeg...
Så det er din skyld, hans bog blev annulleret?
Det tænkte jeg nok.
Den bog betød alt for ham.
Det er derfor, jeg er her. Jeg vil hjælpe med at finde en anden udgiver...
Det er åbenlyst, hvorfor du kom. Du tror ikke på os.
Jo, jeg gør.
- Lad os bare glemme om i morgen. - Nej! Jeg vil gerne se ham.
Jeg troede, du ville være anderledes.
Jeg troede, du ville kunne se hans sjæl, hans kompleksitet og modsætninger,
og se ham som dit eget kød og blod, som jeg gør.
Det er sådan, jeg ser ham.
Det tror jeg ikke. Så ville du have stolet på os.
Jeg har brugt de sidste to dage, på at finde jer, så jeg kunne fortælle...
Så du kunne fortælle hvad?
At du var ked af, du troede han var en bedrager. Fri mig, for helvede.
Pete har brug for folk, som virkelig er der for ham.
Og det er udelukket, at jeg tager dig med til ham.
Udelukket.
Din bil er her.
- Hvor er det nærmeste hospital? - Madison. Men det er 70 km herfra.
- Fint. Lad os komme af sted. - Ok.
L-o-g-a-n-d.
Der er ingen Pete eller Peter Logand registreret her.
Måske står han under et andet navn.
Hvilket navn skal jeg kigge efter?
Det ved jeg ikke.
Måske er du ved det forkerte hospital.
Jeg har været ved alle de andre. Han må være her.
Må jeg smutte op på børneafdelingen og kigge?
Hvad tror du selv?
Tak for din tid.
Åh, Gud, nej.
Undskyld, jeg har taget fejl.
Jeg troede, du var en anden.
Hvem er du?
Vagt!
Vagt! Vagt!
Hallo?
Hallo.
- Skal jeg fylde op? - Ja, tak.
Der var en blind kvinde herinde den anden aften.
- Donna. - Ja.
Har du set drengen, som hun tager sig af? Jeg har ikke set ham i et stykke tid.
Du mener Pete?
Ja, det er ham. Har du set ham?
Han er på hospitalet. Han er meget syg.
Har du nogensinde set Pete?
Han er for det meste på hospitalet.
Hvilket hospital er det?
Var der ellers andet?
Så du vil ikke hjælpe mig?
Hav en god dag.
Hallo.
Jeg leder efter en ven.
Måske du kender ham. Pete?
Har du nogensinde set ham?
Jeg ved ikke, hvad hun har fortalt dig, men jeg...
Hvad sker der?
Hvad fanden sker der?
Vent, hun har... Alle ved...
Hvad lavede I syge svin med den dreng?!
Du lader ham være i fred, dit perverse svin! Du lader ham være i fred!
Gabriel?
- Undskyld. De passer på mig. - Bliv væk fra mig, Donna.
Jeg kom for at hjælpe dig.
Hvorfor er du sur på mig? Du brød ind i vores hus.
Jeg tog til hospitalet. Han var der ikke!
- Du tog til det forkerte hospital. - Jeg tog til alle hospitalerne i Madison.
Han er i Milwaukee.
Selvfølgelig. Og hvis jeg spurgte, ville du sige, han var flyttet.
- Stop det. - Eller at han pludselig...
Han er død.
Han døde i aftes. Dobbeltsidet lungebetændelse.
Hans lunger var fyldte. De kunne ikke genoplive ham.
Du godeste, du er god.
- Hvad? - Du har et svar på alt.
Det er sandt!
Ja.
- Hvis nogen kommer tæt på, slår du ham ihjel. - Du ved ikke, hvad du snakker om!
De ved det hele. Og de ringer til hospitalerne. De kan ikke lide, at man lyver for dem.
Jeg lyver ikke!
Hvorfor kom jeg her?
Fordi du troede, det var en god historie.
Du vil fortælle om Pete og mig på radioen. Det er hvad, det her handler om.
Det handler om dig og dine lyttere. Du er syg!
Jess var døende i flere år. Og du kredsede over ham som en grib.
Du er så ynkelig. Tror du virkelig, han kommer tilbage?
Du godeste. Rejs dig.
Som om det rager dig, din hjerteløse skid.
Kom nu, der kommer en lastbil.
Hjælp mig.
Jeg kan ikke lade dig gøre det.
- Giv slip. - Han er alt, jeg har.
Kom nu. Op!
Vanvittig!
Gabriel?
Gabriel!
Kom tilbage!
Kom her!
Gabriel, du må ikke forlade mig!
Du ved ikke, hvad du gør!
Gabriel!
Du må ikke forlade mig!
Hey, hvordan går det?
- Væk? - Hun flyttede.
Hvem fortalte dig det?
Politiet.
De tog ud for at se til huset. Det var tomt.
Fandt de barnet på hospitalet?
Der har aldrig været et barn.
Det er hos Gabriel og Jess. Indtal en besked efter klartonen.
- Og det har fundet sted i tre dage? - Ja.
- Du må ringe til politiet. - Hvad skal jeg sige?
"Undskyld, men der er en skør, blind kvinde i Wisconsin,"
"med en opdigtet søn, som er efter mig"?
Nej, fuck hende.
Jeg vender ikke om på mit liv.
- Hun forsøgte at slå dig ihjel. - Ja.
Eller... forsøgte at slå sig selv ihjel, og tage mig med i faldet.
Jeg har undersøgt noget, der hedder "tillært forstyrrelse".
Folk der lider af det føler sig så uværdige, at de opfinder ting for at få sympati.
Som for eksempel en sygdom, eller - nej tak - et sygt barn.
Det minder om Munchausen-syndromet, der er bare ikke noget barn.
- De ved ikke, at de gør det. - De ved det.
Men al opmærksomheden føles så dejligt, at de ikke kan stoppe med at lyve.
Hvad sker der, hvis man fanger dem i løgnen?
Det ved jeg ikke. Det stod der ikke.
Storartet.
Hun ringede for to dage siden. Hun begyndte at skrige af mig.
Fuldstændig hysterisk. Ude af kontrol.
Den kvinde giver ikke op.
Hun er desperat. Forfærdelig desperat.
Hun er blind. Hvad skal hun kunne gøre?
Det er fandeme løgn.
Det er hos Gabriel og Jess...
- Skal vi tage den? - Nej.
Nej, det sætter måske bare skred i noget.
- Hvad skal vi gøre? - Ignorere det.
Hallo?
Din historie mangler en slutning, Gabriel.
Jeg er ved Hudson Plaza Motel i JFK-lufthavnen.
Værelse 142. Jeg har efterladt noget til dig.
Donna?
Hvem er det?
Det er mig. Pete. Gabriel, er det dig?
Flip nu ikke ud. Jeg ved, hun fortalte, jeg var død. Hun ville bare beskytte mig.
Hvor er du?
I lufthavnen. Jeg venter på Donna. Er hun der?
Nej, hun er lige smuttet.
Det var en skam. Jeg havde håbet, I kunne snakke.
Jeg lovede ellers, jeg ikke ville snakke med dig. Hun er sur på dig.
- Pete? - Ja?
Jeg må spørge dig om noget.
Hvad?
Skete der noget med Donna, da hun var lille?
- Du ved, ikke? - Jo, men...
Jeg ved ikke.
Hun snakker aldrig om sin barndom.
Fortalte hun nogensinde, hvorfor hun blev blind?
Nej.
Jeg tror, hun faldt ned af trappen.
Der er folk, der kan hjælpe hende.
Jeg må gå nu.
Ok, knægt.
- Farvel. - Farvel.
Det bånd beviser ikke noget.
Det barn kunne være hvem som helst. En nabo, en fætter...
Det ved jeg.
Hvad så?
Det er bare...
Hvad?
Hvordan kan jeg savne nogen, som aldrig eksisterede?
Er det muligt?
Hey.
Hvad med de Star Trek-messer?
Fyre der klæder sig ud som Kirk og Spock. Hvorfor?
Fordi de virkelig savner dem.
Er jeg så ynkelig?
Hey.
Du har et stort hjerte.
Det er dit største fortrin.
Det har det altid været.
Jeg må gå.
Fra WNYH-studiet i New York,
mit navn er Gabriel Noone, og du lytter til "En aften med Noone".
Som historiefortæller har jeg viet mit liv til fiktion.
Som en skade har jeg stjålet det skinnende og efterladt resten...
Vi har vandret i skoven i en time nu,
blot for at opdage, at vi er tilbage, hvor vi startede.
Til syvende og sidst er jeg ikke sikker på, hvad der virkelig skete.
Men det står klart, at Donna og jeg er mere ens end forskellige.
Vi er begge bange.
Ønsker ikke at være alene.
Savner en god lytter.
Det lyder perfekt.
Vi har også en ejerlejlighed,
der allerede er møbleret.
Det lyder godt.
Og... hvornår kommer din søn ud fra hospitalet?
I morgen.
Det bliver tæt. Men det skal nok gå.
Tak.
Jeg håber, det er ok, at jeg spørger...
hvordan mistede han sit ben?
Med hensyn til Pete, så lyder en linie i "Bomuldskaninen" sådan:
"Virkelig er ikke, hvordan du er lavet."
"Det er, hvad der sker for dig."
Mit navn er Gabriel Noone. Fortsat god aften...
Denne film er baseret på et telefon-venskab, med hvad jeg troede var en 14 årig dreng.
Den dag i dag kan drengens eksistens ikke bekræftes.
Han ville have været 28 år i dag.
Tekstet af Rayo Vallecano - RoadKill Entertainment